Detta har hänt...
När en omekansk kommendör dör
äter barnen de viktigaste organen och får hans styrka.
Och nu ska hans rubbade, ostoppbara dotter
leda tiotusentals omeker.
Under Kindzis ledning
kommer omekerna försöka erövra planeten.
Det är dags för den fruktade skörden.
Kom igen, besvärjare.
Kom och smaka på Datak Tarr.
Kindzi är inte här.
Hon är fortfarande kvar där ute.
Och fler är på väg.
Min far är död på grund av dig.
Han är död eftersom du mördade honom.
Vad är det jag hör?
Snälla.
Nej!
Snälla.
Jag ber dig.
Skona barnet
så får du ta mitt liv istället.
Jag behöver ingen tillåtelse för att döda dig.
Ta den värdefullaste gåvan jag kan erbjuda.
Min fria vilja.
Skona barnet
så kommer jag älska dig som min besvärjare.
Jag lyder dina order,
jag tjänar dig,
jag tillfredsställer dig.
Och när jag inte längre är till nytta
kommer min kropp förse dig med näring.
Det är ett bra erbjudande.
Men jag tänker ändå döda barnet.
Nej.
Du har gjort min fru upprörd!
Hur kan hon inte vara död?
Vi måste gå. Spring!
Kom igen, spring. Kom nu!
Vi måste till fordonet.
- Gör inga... - Spring!
Är du okej?
Nu är jag det.
Hon dödade Andina.
Och hon hade dödat oss med
om mamma inte hade uppehållit henne.
Du räddade Luke.
Jag gjorde vad alla mammor hade gjort för sitt barn.
Inget mer än Christie gjorde.
Gå inte för långt.
Du repar dig bra.
Strunta i min skada. Varför är himlen klar?
Varför kommer inga fler?
Vi hade ingen föda till dem.
Jag tyckte att det vore klokt att avbryta protokollet
tills vi har tid att diskutera frågan...
i grupp.
Aleeas.
Se vad uursu sedolaaz har gjort mot vår familj.
Vi är bara sju kvar.
Vi måste återvända till skeppet.
Be för vägledning.
Jag är Aleeas
och ni ifrågasätter inte mig!
Behöver ni näring inför jakten?
Ät det här.
Omeker kan inte äta omeker.
Vägrar du lyda mina order?
Självklart inte, Aleeas.
Du hedrar oss med den här gåvan.
Låt oss bli starkare
så vi kan jaga efter mat i stan.
Jag aktiverar kapslarna och hämtar flera ur vår familj.
Vi börjar med att fokusera på det positiva.
De goda nyheterna är att genom att avlägsna omekernas mattillgång,
har vi tvingat dem att jaga.
Hur är det goda nyheter när de jagar oss?
Vi har sinkat dem.
Han har rätt.
När omekerna väcks ur kapslarna är de svaga.
De blir starkare av att äta.
Kindzi kommer omöjligt ta ner fler omeker
om hon inte kan ge dem föda.
Eller nån.
Okej, så vi har ett tillfälligt övertag.
Hur utnyttjar vi det bäst?
Vi smyger ombord deras rymdskepp och spränger dem åt helvete.
Det låter lovande.
Hörru!
Doktor Yewll jobbar med omekerna!
Nolan!
- Ur vägen! - Sluta.
Yewll är tillbaka på vår sida.
Jaså? Är du säker?
Ja, jag är säker. Det är vi alla.
Okej.
Okej, bra.
Okej, ungdomar. Närma er och lyssna.
Det här är en grov skiss av en omek-skördare.
Teamet som går ombord är jag
och tre modiga frivilliga.
Vi kapar deras färdkapslar
och landar här, på övergångsplattan.
Hur vet du så mycket om omekskepp?
Det är fullt möjligt att jag har gjort det här förr.
Vi går hit till övervakningscentralen.
Vi kopplar ur Arkhjärnan
och kopplar in mig till deras nätverk.
En person i maskinrummet stänger manuellt av säkerhetssystemet
och stänger motorfläktarna.
Det tillåter mig att överhetta motorerna
och pang, hej då, omeker.
- Är du säker på att det kommer fungera? - Nej.
Låt oss säga att vi lyckas. Säg att vi stänger av motorerna. Sen då?
Vi springer fort som fan och hoppas att nedstigningskapslarna fungerar.
Hur kan nedstigningskapslarna fungera utan en fungerande Arkhjärna?
Låt mig oroa mig för det.
- Det är så vi tar oss hem. - Jag sa att jag fixar det.
Det är vår enda chans.
Ni kan antingen lita på mig,
eller så kan ni sitta på arslet och låta omekerna ta över jorden.
Vad blir det? Är ni med mig eller inte?
- Okej, jag är med. - Jag med.
- Och jag. - Nej, det kommer inte på fråga.
T'evgins dotter burade in mig. Hon hotade min familj och mitt hem.
Jag ska hämnas.
Om borgmästaren tillåter det.
Med ett skepp fyllt av omeker kan en våldsam psykopat vara till nytta.
Det blir ett nöje att hjälpa till.
Jag gifte mig med en dåre.
När kan vi åka?
Jag behöver 20 minuter för att förbereda allt.
Okej. Gör så.
Jag ska meddela stan.
Invånare i Defiance,
omekerna är inte längre våra vänner.
De har vänt sig mot oss.
Deras plan är att äta,
att växa sig starka på köttet av våra invånare,
att ta över Defiance och använda stan som sin bas,
en startplatta varifrån de ska erövra planeten.
Vi kan inte låta det ske.
Om Defiance faller kommer omekerna vara för många
och för mäktiga för att nån på jorden ska kunna stoppa dem.
Vi måste hålla linjen.
Jag släppte in dem i stan.
Sålde våra själar för att ta oss igenom en lång vinter.
Och för det är jag fruktansvärt ledsen.
Ser du?
Vad ser du?
Han gillar att titta på moln.
Ja.
Du är bra med honom.
När det här äntligen är över
och vi är i säkerhet,
kan du tillbringa mer tid med honom,
om du vill.
Det gör jag gärna.
Han gillar dig.
Jag gillar honom med.
Bra tal.
Förhoppningsvis var det inte mitt sista.
Nästa hållplats, yttre rymden.
Backa, era lila skitskallar!
Smutsiga djur.
Spring!
Spring, allihopa! Spring!
Backa, eller så dör den här.
Släpp ungen.
Lägg ner kniven.
Kom igen, gör det bara.
Nej.
Amanda. Nej.
- Amanda! - Nej. Amanda.
Ur vägen.
- Vad fan har hänt? - Omekerna.
Okej. Jag behöver en hjärtmonitor, dropp
och så många förband ni hittar.
Nu.
Okej, förbered henne för en plasmatransfusion.
- Ja, frun. - Ligg stilla.
- Varför, Doc? - Lyssna noga.
Du har ett hål i buken.
Fortsätter du röra på dig går det upp igen,
och blodet kommer spruta som aldrig förr.
Så ligg stilla.
Varför har du inte åkt än?
För att omekerna jagar alla i stan
och jag har blod upp till armbågarna, fröken.
Du dog nästan. Doc räddade dig och alla andra här.
Nej. Ingens liv är viktigt just nu.
Inget är viktigt
förutom att förstöra skeppet.
Jag är ledsen, Nolan, men det är sant.
Du måste åka.
Men det är ingen fest utan dig.
Önska mig lycka till.
Det behöver du inte.
Du kommer tillbaka.
Du kommer alltid tillbaka.
Och när du gör det...
- Då pratar vi. - Ja.
Amanda, jag är en förrymd fånge.
Oavsett hur det här slutar
så är det bara en tidsfråga innan Votaniska kollektivet dyker upp
för att sätta mitt huvud på en påle.
Nej, de kommer inte avrätta mannen
som räddar dem från en omek-invasion.
- Inte? - Det ser jag till.
Ja, det beror på att de är så resonliga
där nere i Sydamerika.
Så logiska.
Oavsett vad som händer på rymdskeppet så är det min sista åktur.
Det vet jag, och jag är okej med det.
Du snackar en massa skit.
Helt klart.
Och ändå, trots allt
så är du optimistisk.
Ja.
Hur mår hon?
Hon är stark.
Okej, kom igen. Föreställningen är slut.
Vi måste ut på gatorna igen.
Omekerna jagar fortfarande. Vi ville inte ge dem några lätta byten.
Okej, ingen press.
Alak, du kommer med mig.
Vad säger du, Doc?
- Är du redo att flyga? - Det är ingen mening att skjuta på det.
Vart är du på väg?
Nån måste ta Amandas plats.
Ja, men inte du.
En regel.
Hon använder det som en klubba.
Inga fordon, inga omeker.
Vi har tur.
Var inte för kaxig.
Mycket kan hända mellan här och Old St. Louis.
Old St. Louis?
Är det dit vi ska?
Ja.
Ingångstunneln är där inne.
Kindzi slog läger i en gammal tunnelbanestation.
Det finns en startplatta där inne. Den tar oss till rymdskeppet.
Okej.
Jag är online. Vi åker upp en i taget.
- Vem vill börja? - Jag tar täten.
Som om jag behövde fråga. Hoppas att du åt en lätt lunch.
Inga omeker i sikte än så länge.
De är nog fortfarande i sina sovkapslar.
Jag har ett sjujäkla uppvaknande planerat åt dem.
Kom igen.
Vad är det?
Jorden härifrån är... vacker.
Vackrare än jag kunnat föreställa mig.
Nolan, maskinrummet är ditåt.
Vi ska upp på däck till övervakningscentralen.
Vi ses snart, gumman.
Ja.
De har barn här.
Ondska kommer i alla storlekar och former.
Det är ett barn.
Ett barn som utan att tveka skulle sluka
mitt barnbarn som du tycker så mycket om.
Hur skulle du känna då?
Ska du gå in?
Jag har inget val.
Skulle det där hända?
Håll tyst och stoppa in kabeln. Nackporten först.
Det tillåter mig att prata med skeppet.
Är du säker?
Ja.
Obehörig åtkomst. Systemet rensas.
Nej, jag hör hemma här.
Systemet rensas!
Nej, jag hör hemma här. Du kan inte tvinga mig...
Systemet rensas!
Okej.
Vad är det där?
Doktor Yewlls order.
Det hjälper dig att sova.
Nej. Dra ut den. Jag vill inte sova.
Du har varit med om mycket.
Det är okej att vila.
Vad gör du här?
Jag ska lägga om dina förband.
Gör mig inga tjänster.
Du kan inte arbeta av det.
Att du kommer hit
och leker Florence Nightingale
väger inte upp för nåt av det.
Stan,
vapnen vi förlorade,
valvbåge,
vice-lagväktaren du mördade.
Du gör mig frustrerad.
Jaså?
Det besvärar mig...
att personen jag beundrar mest,
kvinnan jag respekterar mer än nån annan,
avskyr mig.
Jag ger alla en chans.
Du hade din.
Du...
inspirerar de runtomkring dig att vara den bästa versionen av sig själv.
Jag såg det hos Kenya,
doktor Yewll,
Nolan.
Du har fyllt mig med önskan
att förbättra mig själv på samma sätt.
Jag är ledsen över att jag har varit otillräcklig.
Jag är ledsen över att jag aldrig kan bli din vän.
Jag tror inte det är jag som gör dig frustrerad.
Det har du nog rätt i.
Jag är ledsen.
Var inte det.
Det var inte du som skar ut mina inälvor.
Jag är inte ledsen för det.
Nolan, hör du mig?
Ja, Doc.
Var är du?
Jag är i kommunikationsnätverket. Jag följer dina rörelser.
Okej.
Går jag åt rätt håll?
Maskinrummet är längst bak i skeppet.
Ta vänster tre gånger, höger en gång och sen över kommandobron.
När du är där vill jag att du stänger fläktarna.
Doc!
Avlägsna främmande kropp, korridor sju.
Ta bort!
- Doc! - Nej!
Doc!
Jag är under attack!
Ignorera främmande.
- Behöver Nolan hjälp? - Ja...
Här, här, i följd.
Doc!
Avlägsna främmande! Avlägsna!
Avaktivera säkerhetsdrönare.
Systemet finner måltavla.
Avaktivera säkerhetsdrönare, din dumma shtak.
Tack, Doc.
Jag står i skuld till dig.
Förstört kött.
Hörni, era svin.
Amanda.
Okej.
En till koppling och jag kan kontrollera motorn.
Åtminstone så länge jag kan hålla igång det här.
Du kommer inte tillbaka från det här, va?
Det är det du dolde.
Det här har alltid varit en enkelresa för mig.
Varför sa du inget?
Jag är inte överdramatisk som du.
Jag är så ledsen.
Var inte det.
En artificiell person är en acceptabel förlust.
Nej.
Du är en riktig person med enorm heder och oändlig själ.
Stoppa bara in den, grabben.
Gör det ordentligt.
Tack för det här, Meh.
Jag kommer sakna dig, kompis.
- Nolan? - Ja.
Jag är helt uppladdad i arkhjärnan.
Jag har skickat tillbaka Irisa och Datak till kapslarna.
Du måste följa efter dem när du har stängt fläktarna.
Gå till panelen.
Okej. Jag fixar det. Jag är här.
Instruktionerna står på skärmen.
De står på omekiska.
Vänligen vänta.
Okej, om du ser ett stort ord, ljuda det bara.
Jag ska göra mitt bästa.
Fan också.
- Du, Nolan? - Ja?
Omek bakom dig.
Hej, husdjuret.
Jag tänker inte låta dig mörda mitt folk.
Och jag tänker inte låta dig mörda mitt.
Vad gör du?
Låt henne inte komma nära kontrollerna.
Nolan!
Hon försöker ta kontrollen...
stänga ner mig...
Det här är inte vad din pappa ville.
Han var svag. Han tappade bort sig själv!
Han såg vart han var på väg,
gillade det inte och försökte förändras.
Jag kämpar med det varje dag.
Jag har sett dig slåss. Du är född till rovdjur.
Du är inte bättre än jag.
När du har rätt
så har du rätt.
Doc!
Hur slår jag igång motorerna igen?
Doc?
Jag är online igen. Ut härifrån, allihopa.
Skeppet hamnar i kritiskt tillstånd om fem minuter.
- Kom igen, gumman. - Kindzi?
Död.
Yewll?
Hon kommer inte.
Inte jag heller.
Lägg av.
Skeppet är fullt av intelligent folk.
Jag låter dem inte dö.
Skeppet kommer explodera.
Jag måste stoppa det.
Omekerna är monster.
Det var du också en gång i tiden.
Jag med.
Vi räddade varandra. Vi kan rädda omekerna.
Doc!
Går det att stoppa explosionen?
Du måste skämta.
Ni kan inte stoppa explosionen.
Energin måste åka nånstans.
Kan vi inte släppa ut den i rymden?
Ja, men bara genom framdrivning.
Och det skulle skicka ut oss på måfå i yttre rymden.
Vi skulle vara totalt vilsna. Vi skulle aldrig hitta tillbaka till jorden.
Det är det jag siktar på, Doc.
Hitta ett hem åt omekerna, långt ifrån jorden.
Du skämmer bort den där ungen. Visst vet du det?
Ja.
Ett sista äventyr?
Leva eller dö tillsammans.
Nolan, gör inte så här.
Jag kommer sakna dig enormt mycket, gumman.
Jag är så stolt över dig.
Du har bara ett liv.
Lev det väl.
Jag älskar dig.
Jag älskar dig med.
Vi har tre minuter på oss att kyla ner motorerna.
Du vill nog skynda dig.
Jag har en kontakt i huvudet. Dra ut den.
Tillbaka?
Irisa landade precis på marken.
Nu kör vi!
Du kan inget av Johnny Cash, va?
Om du börjar sjunga så skickar jag ut dig genom luftslussen.
Nu åker vi till Jackson.
Det har gått sex veckor sen min pappa lämnade jorden.
Alla säger att han räddade världen.
De har till och med uppkallat en ny valvbåge efter honom.
Han hade gapskrattat om han hade varit här.
Amanda tror att han är död.
Men hon känner honom inte som jag gör.
Ända sen han var liten
har han drömt om att åka på äventyr i yttre rymden.
Just nu är han säkert på nån galaktisk bar...
och har hamnat i slagsmål
för att han stötte på fel alien-prinsessa.
Lagväktare.
Trubbel på NeedWant.
Jag kommer genast.
Hans andra stora önskan var förstås
att vara en bra pappa.
Var han är
så hoppas jag att han vet att den drömmen också gick i uppfyllelse.